Skončilo.
Budem s Tebou stále hovoriť...
a nevadí mi ak mi nič neodpovieš.
Len to, že si nám odišiel ešte neznamená, že tu už vôbec nie si.
Možno že jediné čo som potrebovala bol tento dar.
Ten, čo si mi dal na konci.
KLON
Áno.
Chceš aby som Ti čítal? - Nie, ďakujem.
Dobrú noc, dedko.
Nazdar, ja som Tommy. A Ty?
Rebecca.
Prisťahovala si sa sem?
Nie, môj dedko tu žije, ja som len na návšteve.
Rebecca, Tvoj dedko telefonuje.
Zaspala. Mám ju zobudiť?
Nie. Vôbec nie. To je v poriadku.
Môže tu prespať.
Dobrú noc!
Povedz mi kde ideme.
Doteraz poznal len steblá trávy.
Musí mu to pripadať ako cudzia planéta.
Zajtra ho vezmeme na pláž a ukážeme mu more.
Ja tu už nebudem zajtra. Idem preč.
Ideš domov?
Nie. - Kam potom?
Tokyo. - Japonsko?
Na čo?
Moma tam dostala robotu.
Budeme bývať na 72-om poschodí. - 72-om?
To je vysoko.
Už musím ísť.
Čau! - Rebecca?
Kde si?
Na pláži, prišiel som sa pozrieť na búrku.
Kedy odchádzaš zajtra? - Idem o šiestej, na trajekte.
Prídem sa rozlúčiť, mám dobrý nápad.
Rebecca? - No, som tu.
Tommy, haló? Tommy?
Už je na čase, Rebecca.
Prepáčte... - Ako Vám pomôžem?
Prišla som navštíviť Tommyho. Ó, on tu už dlho nebýva.
Prichádzate mi povedomá. Stretla som Vás niekde predtým?
Ja som Rebecca.
Rebecca ... To malé dievča čo šlo do Japonska?
Nejaký čas Tommy nás otravoval aby sme šli do Tokya.
No ale potom na to zabudol, na šťastie.
Kde teraz žije?
Poznáte ten malý prístav, tam dole pri hrádzi?
Tam ho nájdete.
Haló?
Kto si? Čo robíš?
Hľadám Thomasa. - Ja som Thomas.
Kto si Ty?
Ahoj, Tommy.
Čau.
Kto to je?
Jak bolo v Japonsku?
Fajn. - 72-é poschodie.
Ok, no správajme sa ako normálni ľudia Ja som Rose, toto je Tommy. Ako sa Ty voláš?
Pôjdeš naspäť? - Nie, skončila som školu.
Čo si študovala? - Matiku.
A teraz? Čo robíš teraz?
Vývoj programov pre ultrazvukové zariadenia.
Ultrazvukové zariadenia čo odhaľujú pukliny v podzemných zásobných nádržiach.
V tých, aké používajú pri benzínových pumpách, niekedy tie tiež puknú.
Skvelé.
A Bingo Ťa vpustil len tak?
Ešte som nevidel že by také niečo spravil, väčšinou zúri na cudzích.
Hlavne na ženy. Raz uhryzol dievča do stehna, pravda, ukázala sa tu práve v tom čase mesiaca.
Možno mu pasuje Tvoj pach. - Možno.
Možno vy dvaja by ste sa mali začať oňuchávať!
Koľko rokov to je?
Dvanásť. - Dvanásť.
Myslím, že by soma mala ísť.
Rose vie, že si tu?
Ja neviem.
To je Tvoja frajerka, či nie?
Frajerka?
Stretol som ju včera prvý raz v živote.
Jak dlho to je odkedy Tvoj starý otec umrel?
Už dlho.
Zvláštne.
Zdalo sa mi to... väčšie v mojej pamäti.
Pamätáš si, keď si mi povedal že sa prídeš rozlúčiť lebo si mal nápad...
a neukázal si sa?
Čo to bol za nápad, pamätáš sa?
Už som myslel že sa vôbec nespýtaš.
Chcel som Ti ho dať vtedy ráno.
Tokyo by bol zážitok pre ňho.
Choval som ho, asi taký rok, potom čo si odišla.
Podarilo sa mu zároveň žrať aj srať.
Čo je obdivuhodné.
Nevyzeral moc dobre.
A potom jedného dňa sa už neobjavil.
Umrel.
Prečo si neprišiel?
Zaspal som.
Ale teraz som bdelý.
Je Ti chladno...
Divné.
Viem.
No.
Čo robíš cez víkend? - To čo Ty.
Nejde to.
Musím ísť preč. - Idem s Tebou.
Musím ísť sám. Len na dva dni.
Kde Ty ideš, idem aj ja.
Toto je kam nemôžeš.
No to by si tiež nemal ísť.
Jednoducho vysušili močarinu...
a naviezli tam tisíce ton železobetónu.
Postavili to za 6 mesiacov, čo je rekord.
Na papieri to je zdavotné centrum. Nazvali to Sparkling Park.
Ich profit bude hlavne z kybernetickej prostitúcie,
plastické operácie, klonovanie domácich zvierat.
Otvorili minulý týždeň.
Toto bude ich prvý víkend, či skôr náš víkend...
lebo naša skupina tam tiež bude.
Skupina?
Pollun. Radikálni ekologickí aktivisti.
Naplánovaný zásah, s 23-mi účastníkmi.
Vojdeme dovnútra, spôsobíme masovú hystériu, Rebecca...
vravím Ti, masovú hystériu, a tým odvrátime pozornosť strážnej služby.
V tom čase, vonku naši ostatní chalani zablokujú vchod...
a východ na parkovisko valom z rýchloschnúceho cementu.
Vieš, čo je rýchloschnúci cement? Nie? Nevadí.
No a médiá sa ukážu... - Ako to spravíš, masovú hystériu?
Pripravená?
Vidíš tie ruksaky? Z nich vypustíme šváby do obchodov.
Pri okrasných nádržiach a reštauráciách, vlastne záležiac od toho kde sú najväčšie davy ľudí.
"Sparkling Park"
Mám šesť ruksakov.
Kde idete? -Preč. - Čo je toto všetko?
Plecniaky.
Vojdete do nútra na kávu? - Nie, nie, nie teraz.
No a ani božtek nedostanem?
Čo? - Páči sa mi Tvoj plán. Sám si ho vymyslel?
No, No samozrejme.
Čo?
Ja len skromný chovateľ švábov, Rebecca.
Dúfam, že som Ti taký dosť dobrý.
Ja som vždy snívala spoznať chovateľa švábov.
Musím ísť na malú.
Moc? - Moc.
"Budem čakať na Teba, ako len dlho treba. "
Ja - ja nemôžem jesť, Rebecca, prepáč.
Aspoň sa posaďte.
Ani len sedieť.
Môžeš nám povedať prečo si nás sem pozvala?
Samozrejme.
Mohol by tu s nami byť znova.
Znova? Kto, Thomas?
Úrad Genetickej Replikáce Povolenie na exhumáciu a odber vzoriek tkaniva
Kto ho prinesie na svet?
Ralph.
My sme ateisti.
Vychovali sme Thomasa ako ateistu.
Ale to ešte neznamená že máme právo sa hrabať v hrobe nášich zosnulých a klonovať ich.
My nie sme dobytok.
My berieme čo nám život dá...
a tiež čo vezme.
No ale...
Čo, ale?
Ale život nám dal tiež túto príležitosť.
Tento dar.
Chápete?
Byť Tebou Rebecca, ja by som premaľovala tento priestor na bielo.
Ralph?
Ďakujem.
Máme sa odsťahovať?
Nie, zostaňte.
Miloval more, bude ho milovať zas.
Čo sa nas týka, my tu jednoducho nemôžeme zostať.
Sťahujeme sa na budúci týždeň.
Ok.
Ďakujem, Ralph.
Rebecca...
porozmýšľaj nad tým poriadne.
Ešte stále si to môžeš rozmyslieť.
Ďakujem.
Dorbý. - Dobrý.
Koľko má vaše bábätko? - Tri mesiace.
Dáte si koláč? Sama som ho piekla.
Ďakujem, nie teraz. Musím ísť domov.
Ok. - Dovi. - Dovi.
V pohode, bábätko.
Jedz, moje srdiečko.
Len my sami.
Tommy?
Poď z pod toho na chvíľu, chcem Ti niečo povedať.
Čo? - Poď von, zlatko.
Ja viem. Pôjdem do základnej školy a to v pondelok.
No, v pondelok ideš na základnú. Ale teraz poď z popod toho.
Ja Ťa vidím dobre aj odtiaľto.
Musím sa porozprávať s Tebou o Tvojom ockovi.
Tvoj ocko zahynul v autonehode, pred tým, ako si sa narodil.
Ozaj? - Áno.
A ja som myslel že odletel naspäť na svoju planétu. - Na jeho planétu?
Áno. - Tvoj otec je z tejto planéty.
To je škoda.
Počúvaj, Thomas.
Tvoj otec naozaj existoval a bol študentom biológie.
A zabilo ho auto.
Rozumieš?
Človek len slová a nie činy je jak záhrada od buriny.
A keď nechá len burinu Je to ako záhon v snehu
A keď on sniežik napadne Je to ako vtáčik na stene
A keď ten vtáčik odletí Je to ako orol na nebi
A keď to nebo zahrmí je to akoby lev u dverí
A keď už tie dvere povolia Je to ako palicou po pleciach
A keď plece Ti už vzlyká Je to ako v srdci dýka
A keď Ti krvou roní srdce Si mŕtvy, mŕtvy, mŕtvy, iste
Ja stále umieram.
Ešte raz.
Mami?
Eric tu prespí.
Ahoj.
Chcete niečo?
Nazdar, Mami. Pozri sa na toho malého zaja.
Zlatý. Jak sa voláš?
Ja som Dima, a toto je Vločka.
Snehová Vločka, či len Vločka? - Len Vločka.
No, my už pôjdeme. Čau, Tommy, dovi.
Nechcela by si prísť k nám sa hrať, Dima?
Nie, ďakujem.
Ja som to necítil. Ty? - Ja áno.
Čo si cítil?
No ten zápach kópií. - Čo?
Zápach kópií. Kópie majú divný zápach.
Kde si toto počul? - Á mami, každý o tom vie.
Páchnu jak čistiaci prostriedok. Ide to z ich kože.
Čo sa deje?
Eric nám povedal, že si pozvala Dimu domov k vám.
Áno. Prečo?
Pozri, Rebecca, my nemáme problem s replikáciou,
podľa nás niektoré klony sú slušní ľudia,
majú svoje vlastné životy a práva.
Ono je, že toto je príliš komplikované pre naše deti.
Celý čas počujeme o týchto veciach v správach, no pravdu povediac...
my nechceme aby naše deti sa museli stýkať s týmto priamo.
Ty tiež, nie?
Dima je obeťou umelého krvismilstva.
Jej matka porodila vlastnú matku.
Vedela si o tom?
Keby si bola vedela, samozrejme by si ju nepozvala do svojho domu, pravda?
Nie, nie, nie, nie, jasné že nie.
Ja už pôjdem.
Poďme, Eric!
Poď a pomôž mi, Tommy.
Veď je to Tvoja oslava.
Ahoj!
Molly, tu je Rebecca. Chcela som sa len spýtať či ste dostali pozvánku?
No ale on...
Rozumiem.
Všetko najlepšie, Tommy.
Ale ostatní ne... - Budeme len my dvaja, miláčik.
Dvaja? Ale prečo?
Ostatní neprídu. - Prečo neprídu?
Kvôli tej kópii?
Veď sme kópiu nepozvali, nepozvali sme ju naschvál.
Prečo neprídu? Prosím?
Mama! - Pretože ich matky...
Ich matky ich nepustia.
Prečo nie?
Pretože sú sprosté. - Sprosté?
Kam ideme, Mami?
To je presne ako som si to predstavovala.
Páči sa Ti? - Áno.
Fantastické, ako keby koniec sveta.
Mama!
Poď rýchlo.
Ja soma myslel, že už dávno vymreli.
Môžem si vziať jednu domov?
Domov? No veď sme doma, Tommy.
Tommy? Už som späť.
Môžeš sa pozrieť. Teraz.
Skvelé! - Ako ho nazveš?
Neviem.
Bingo?
- Nie.
Bubu.
Vážne? - No.
Vďaka, Mami.
Ahoj, Ja som Mark.
Sme susedia.
Požičiaš mi ďalekohľad? - Jasné.
Vylez hore!
Bola si tam keď otec umrel?
Áno.
Ako sa to stalo? - Čo Ťa to teraz napadlo?
Neviem.
No vieš, bola to nehoda.
Aká nehoda?
Boli sme na ceste, zastali sme, on vystúpil...
a druhé auto ho zrazilo. - Aké auto?
Dodávka, Tommy, šla veľmi rýchlo.
Aká dodávka? - Ja neviem.
Prečo ste zastali?
- Musela som ísť na malú.
A teraz si s Tebou môžem robiť čo len chcem.
Prosím.
Tommy?
Dobrú noc, Mami.
Dobrú noc, Tommy!
Všetko bude v poriadku, láska moja.
Dobré ráno!
Mama... Dobré ráno!
Zvláštne. Bol som na univerzite...
Bol so hrdzavý plech...
no ani len nie plech, nejaká nádoba.
Chodil som s vrzgotom, ako starý robot.
Keď som sa zohol, hrdzavá tekutina sa mi liala z úst.
To bolo správne.
Ránko!
Mami, to je Monica. Monica, mama.
Dobrý. - Ahoj.
O čom sa Ti snívalo?
O ničom.
Pochutnajte si.
Obudili sme Ťa keď sme prišli včera večer?
Nespala som. - Predsa už svitalo.
Spíš Ty vôbec, Mami?
Niekedy.
Monica išla po pár vecí, vráti sa zanedlho.
Bude žiť s nami na chvíľu, samozrejme len ak Ti to nebude vadiť.
Mami?
Milé dievča.
Je tu vítaná.
Ale myšlienka! Milujem rozmýšľať o tomto.
Predstav si veľké snehové búrky nad oceánami, v horách, hlboko v mrakoch...
milióny rokov na tejto planéte,
miliardy drobných snehových krištáľov víri dookola...
a žiadne nie sú rovnaké. Tak ako my, veru.
My, ľudia? - No, my dvaja.
Myslel som všetko živé, nie len naše tváre a odtalčky prstov,
ale aj chuchvalce v pľúcach, naše dúhovky, štruktúra našich mozgov...
našich nechtov, no všetko na nás.
Pomysli, ako dlho tu už sú vtáci? Oni sa objavili nedlho po dinosauroch,
v podstate, o moc pred nami. Vieš si predstaviť koľko miliárd pier vytvorili od vtedy,
od pštrosov po rybáre, kolibríky, sule, tučniaky,
všade na svete musí to byť nejaký kolobeh.
Miliard krát miliard krát miliard...
Žiadne dve rovnaké. Toto je pierko z kačky.
Je to skoro nepochopiteľné, miliardy úžasne komplexných vzorov...
stále víriacich sa okolo nás a nikdy sa neopakujú. Čo sa deje?
Neviem, Tommy... Toto je tak...
tak detinské.
Naozaj? - Áno, naozaj.
No a?
No čo? - Máš rada deti?
Prosím.
Ahoj Mami.
Skvelo to vonia, nie?
Monica to piekla, ja som bol kuchtíkom.
No, a veľmi dobrým kuchtíkom. Ďakujem moc.
Vďaka.
Teraz nie som hladná, dám si to pozdejšie. - Ok.
Mama!
Dobrú noc.
Myslím že ani nevstala celý deň.
Mal by si sa s ňou porozprávať. - A o čom sa s ňou budem baviť?
Mama?
To si Ty.
Čakaj.
Vydrž. - Prečo?
Musím sa osprchovať.
Poďme spolu.
Nie, Tommy, nie.
Nie, nie! Nie.
Prestaň.
Počkaj! - Čo? Čo sa deje?
Myslím že sa zobudila.
Ani len nič nepovieš?
Dobrý.
Môžem Vám pomôcť?
Choď do nútra, Tommy.
Kto ste?
Kto je to, Mami?
Mama!
Kto to bola tá žena, Mami?
Tommy?
Ja ju poznám.
Tommy?
Počuj ma, prosím.
Už si tam celé hodiny.
Prosím Ťa, otvor dvere.
Ja odchádzam.
Mama?
Musím Ti niečo povedať.
Mala som deväť, bola som na pláži...
Bolo tak zima.
A potom som stretla takého jedného chlapca. - Čo, čo, čo za chlapca?
Aká pláž? Čo na tom? Kto je tá žena, mama?
Nie! Nie! Nie!
Mám strach.
Neviem kto si.
Ani kto ja som.
Kto si, Mama?
Kto si?
Prečo si toto spravila?
Prečo si spravila takúto vec?
Pozri sa na seba, Tommy, si tu. - A? A? A?
Čo mám teraz robiť? Čo ja mám robiť s týmto mojim mizerným životom?
Nevidíš, nemám potuchy kto som!
Nevieš zrozumieť?
Čo viac by si chcel? - Viac ako čo?
Si tu, Tommy.
Si nažive.
Nedotýkaj sa ma.
Kto si?
Ďakujem...
...Rebecca.